Ferdig med frokosten? Da drar vi.
- Vi ses senere. - Ok. Kjør forsiktig.
Har du lunsjen med deg?
- Mrs. Peterson? - Ja. Kan jeg hjelpe deg?
Jeg heter David, Mrs. Peterson, og jeg kjente sønnen din, Caleb.
Vi tjenestegjorde sammen, og ble skikkelig gode venner.
- Vil du komme inn? - Takk, ma'am.
- Så, vil du ikke ha noe? - Litt vann hadde vært godt.
- Hvordan kom du deg hit? - Jeg løp. Må holde meg i form.
- Fra bussterminalen i byen. - Løp du hele veien?
- Vær så god. - Takk, ma'am.
- Når kom du ut? - Jeg ble permittert på onsdag.
- Jeg kom fra Fort Kennilworth. - Strake veien hit?
Jeg hadde gjerne komme før, men fikk ingen permisjon.
Jeg var skadet og lå på militærsykehus en stund.
Derfra får man ingen permisjon.
Bare noen splinter i ryggen. Jeg har det bra nå.
Men hvorfor kom du rett hit?
Som jeg sa, jeg og din sønn Caleb ganske nære venner.
Jeg var hos ham da han døde.
- Jaså? - Ja, ma'am.
En av tingene han ba meg gjøre, var å ta kontakt med dere.
Deg, og hele familien.
Jeg skulle fortelle at han elsker dere.
Jeg skulle si at han elsket dere og tenkte på dere helt til slutten.
Jeg lovte å gjøre det, så, her er jeg.
Unnskyld meg, et øyeblikk.
Det er meg. Der.
Det var som pokker.
Jeg husker den dagen.
Jeg mente ikke å gjøre deg opprørt. Jeg burde ha ringt først.
Jeg har ingen mobiltelefon ennå, og tenkte meg ikke om.
Jeg går nå, men vil gjerne bytte e-postadresser.
Calebs søster, Anna, sover ennå, men vil sikkert treffe deg.
- Kan du bli en stund? - Du sier vel ikke det av høflighet?
Vær så snill, bli.
Det er fint å ha deg her, og jeg vil gjerne høre mer om deg og Caleb.
Da, så.
Caleb og jeg tok det som en utfordring, -
- så da han hadde sovnet, gikk vi til køya hans med en tube superlim.
Vi gjorde ikke noe fælt, men vi kunne ha gjort det.
Der er du, jo. Anna, dette er David.
- Caleb har fortalt mye om deg. - David tjenestegjorde med broren din.
- Kjente du Caleb? - Ja, ma'am.
"Ja, ma'am?" Greit...
- Hvor skal du bo? - Jeg så et motell på veien.
- Du bor hos oss så lenge. - Jeg vil ikke være til bry.
Vi har god plass. Du kan sove i Calebs gamle rom.
Jeg takker ikke nei. Men bare for i natt, da.
Jeg må til baren. Det var hyggelig å treffe deg.
- Det samme. Hyggelig å hilse på deg. - Da ses vi senere.
- Skal jeg vise deg rommet? - Gjerne.
Det er håndklær på badet, om du vil dusje.
Er det virkelig greit at jeg overnatter her?
Naturligvis. Vi bruker ikke akkurat rommet til noe annet.
Jeg tror at det kan være bra for oss.
Du skal få komme til ro. Rop, om du skulle trenge noe.
HALLOWEEN-DANSEN
Jævla fitte!
Ikke gråt, babyen.
- Hei! Hvordan var dagen? - Bra.
- Så, du kjente broren min? - Ja, det gjorde jeg.
Ganske bra, faktisk.
Han ville at jeg skulle hilse at han elsket deg.
Takk.
- Selv om han har vært venn med Caleb. - Du har sett bildet.
Tenk om han er posttraumatisk. Slike blir psykisk forstyrrede.
Tenk om Caleb hadde kommet tilbake annerledes? Har du vurdert det?
Det der var...
- Foreldrene dine krangler om meg. - Ja, de krangler ofte.
Det ser ut til at du har blitt slått.
Ja, jeg ble truffet av en fotball i gymtimen.
- Ja, sånt kan skje. - Ja.
Du har rett. La oss snakke med ham.
David, det er fint å ha deg her.
Jeg skal ta en øl før maten. Vil du ha? Ikke det? Skyld deg selv.
Middagen er ferdig om en time. Du kan gjøre leksen så lenge, Luke.
- Ok. - Skal det være noe, David?
Nei, takk. Det er bra.
Du ødela den.
Det er bra for meg, men takk.
- Blir din brors venn her? - Håper ikke det.
- Du sa at du likte ham. - Han virket snill. Ikke det samme.
- Hvorfor liker du ham ikke? - Jeg misliker ham ikke.
Det er bare det... Du kjente jo Caleb ganske bra.
Vi har alle... Mamma og pappa har prøvd å gå videre.
De har mange påminnelser i denne byen.
Det virker ganske normalt når ens barn dør. Det er slitsomt.
Ja.
Vi trenger ingen livs levende påminnelse i huset.
Jeg skjønner.
Jeg må gå.
Vent litt! Kan vi ikke være sammen litt mer?
- Jeg kan ikke. Jeg må gå. - Det må du ikke.
Vi får sikkert litt tid sammen på Kristens fest i morgen.
Slutt! Jeg må gå.
Sinus er vinkelen på skipets ankerkjetting. Den er hypotenusen.
Vi må finne avstanden til bunnen, som er kateteret. Ser du?
Ikke akkurat.
Du er ganske smart, hva?
Jeg antar det.
- Hvordan var det på jobben? - Ganske stille.
- Vil du ha en øl, David? - Jeg tror faktisk det.
- Jeg også. Jeg fyller snart 21. - Da får du kjøpe egen øl.
- Hjelper du ham med leksene? - Ikke akkurat.
- Ikke gå, vær sosial. - Jeg er trøtt, og legger meg.
Ok, skyld deg selv.
Han heter Allan, har vært der i fire år og har dessuten en eksamen.
Plutselig ble han regionssjef, og ikke jeg.
Det er helt greit, men jeg vet at Laura er urolig.
Hun lurer på om jeg noensinne kommer til å tjene noen penger.
Kona di synes å respektere deg, sir.
Jo, da. Det er som det er.
- Du, da? Hvilke planer har du? - Jeg drar kanskje ned til Florida.
Jeg har jobbet som byggearbeider før, og finner nok noe.
Nei, nei... Galskap. Du vet ikke hvor du havner.
- Bli her i et par dager til. - Nei.
Jeg kan ikke utnytte gjestfriheten, sir.
Kaller du meg "sir"? Slutt med det. Du må si Spencer. Kall meg Spencer.
Du blir her, i hvert fall til du vet hvor du skal dra.
- Kanskje et par dager, da. - Suverent. Det er en avtale.
Vi feirer med et par øl til, men så må jeg legge meg.
- Du tåler jaggu alkohol. - Jeg antar det.
- Jeg er trøtt. Er du trøtt? - Nei, jeg sover ikke så mye.
- Hva gjør du her? - Jeg lovte å hente deg i dag.
- Er det greit? - Ja visst.
- Har du ingen venner? - Jeg har mange venner.
- Men ikke her. Mest på nettet. - Jaså?
- Hva venter du på? - Vis meg hvem som slo deg i går.
- Jeg ble truffet av en fotball. - Ja.
- Hva skal du gjøre? - Ikke noe fælt.
- Der borte. - Alle sammen?
De fleste pleier å trakassere meg. Mike og Ian er verst.
De er skikkelige rasshøl.
- Kan vi dra nå? - Ja.
- Hva gjør du? - Drar de til en bar?
- De serverer alle på fotballaget. - Jeg trenger noe å drikke.
- Hva med deg? - Nei.
- Kommer du? - Nei.
Vel, jeg er der inne om du ombestemmer deg.
Hva faen...?
Luke.
Det er sikkert kjæresten hans.
Unnskyld?
- Jeg må få se legitimasjon. - Har du sjekket alle dem?
- Hva får det være? - Kan du lage en fireball?
- Kanelsprit og tabasko. - Favoritten min. Jeg tar en sånn.
En cola til broren min. Så ser jeg at damene der drikker billig øl.
Så trist. Jeg vil kjøpe blowjob-shots til dem.
- Mener du alvor? - Ja.
Vil du kjøpe noe til gutta?
- Ser det ut som om jeg vil det? - Det hadde vært høflig.
Ok, da. Jeg spanderer hver av gutta en cosmopolitan.
Jeg vet ikke hvordan du tenker, men jeg tenkte å foreslå en øl.
Blowjob-shots til damene og cosmopolitan til gutta.
- Du kan beholde vekslepengene. - Skal bli.
- Er du rik, eller? - Det er lett å skaffe penger.
Her er en cola, og en fireball.
- De andre drinkene er på vei. - Takk.
- Vil du smake? - Ja visst.
Det smaker chili! Drikker du det?
Ja.
- Hvordan klarer du det? - Man venner seg.
Fra bordet der borte.
- De ser sure ut. - Ja.
- Takk for drinken. - Ingen årsak.
Men jeg vil ikke ha den. Du får den.
Kanskje du foretrekker denne?
Øynene mine!
Kom tilbake!
Luke...
Dere bør dra nå.
Ring politiet og si at ungdommene krevde å få kjøpe sprit.
Du prøvde å be om legitimasjon, men de truet med bråk.
Du så aldri oss, for ellers kan du få trøbbel for å ha servert mindreårige.
Her ser du hvordan det går.
Her.
For skadene.
- Luke! Hva har skjedd? - Jeg havnet i bråk på skolen.
Noen eldre har plaget meg. Jeg går til rommet mitt.
- Har han det bra? - Ja, ingen fare.
- Havnet han i bråk på skolen? - Sånt skjer på high school.
- Jeg skal lære ham selvforsvar. - Ja, det er nok det han trenger.
Det føles bra at du var der.
- Jeg skal dra over til Kristen. - Får jeg snakke med deg på kjøkkenet?
Unnskyld oss.
- Inviter ham med på festen. - Hvorfor?
- Han er alene. Caleb hadde likt det. - Drar du det kortet?
- Vil du bli med meg på festen? - Ja, det høres morsomt ut.
- Fint, jeg reiser i sjutiden. - Ålreit.
Luke! Jeg må dusje.
Luke! Kom igjen...
Unnskyld.
Nei, det var min feil. Jeg trodde at det var Luke.
Jeg bør gå og kle på meg.
Ja, det bør du nok gjøre.
Det er ingen stor greie. Kristen og kjæresten min, Zeke, bor her.
Jeg visste ikke at du hadde en kjæreste.
Det gjør ikke foreldrene mine heller. Og det er greit for meg.
Jeg sier ingenting. Det angår ikke meg.
Hei! Hvem har vi her?
David, en av Calebs venner. Jeg fortalte om ham.
- Hvordan står det til? - Bare bra, takk.
Zeke er inne og venter på hjelp med ølfatene.
Jeg kan bære dem. Hvor er de?
I Zekes bil. Den er nok ulåst.
Anna?
- Jeg kan ikke, men hadde gjerne. - Seriøst?
- Gjesten? - Hvor skal jeg sette disse?
Du kan sette dem her.
- Velkommen til festen, kamerat. - Slutt, Craig.
- Han er en stor gutt. - Ja visst.
Takk.
- Hvordan har du det? - Jeg har det bra.
- Vil du...? - Ja, kom.
Pokker...
- Hvem er det? - Eksen jeg nettopp fortalte om.
- Hei. Jeg vil snakke med deg. - Jeg er opptatt, Drew.
Jeg har ringt hele uka, og så hørte jeg at du har fest. Hva faen?
- Jeg snakker med kameraten min. - Bli med meg.
Din jævel!
Få ham ut herfra.
- Beklager bildet. - Det er ingen fare.
Vil du... Vil du se resten av huset?
- Har du det bra? - Ja. Hvordan det?
- Du virker ikke så sugen. - Å, men det er jeg.
Å, ja, det er du.
Der er de. Hva har vi? Jeg har en dronning.
Sett dere. Jeg trodde at dere hadde forlatt festen og funnet noe bedre.
- Det er bra for meg. - Jeg vil bare...
Jeg vil bare si at vi støtter dere.
Hvis dere trenger noe, så er det bare å si fra.
Hvordan støtter dere oss?
Vi støtter dere. "Heia, Amerika!" Ikke sant?
Men ikke til å gå så langt som å ta verving?
Fanden heller, de vil ikke ha meg.
Jeg kan ikke. Jeg har astma som gjør det vanskelig å...
Vanskelig å gjøre hva?
Altså... Jeg bare...
- Jeg bare kødder med deg. - Hva faen...
- Var det morsomt, Kristen? - Jeg er straks tilbake.
Fin rumpe.
Kan du fikse et våpen til meg?
Et våpen? Ja, det kan jeg fikse. Hva skal du med et våpen til?
- Jeg er soldat og liker skytevåpen. - Jeg kjenner en fyr.
- Har du penger? - Det har jeg.
- For faen. Gi meg nummeret ditt. - Jeg har bare en engangsmobil.
Soldater liker skytevåpen.
Hva så om jeg drar på turné? Hvorfor kan du ikke stole på meg?
- Du har ingen grunn til å tvile. - Jeg driter i dette.
- Skal vi dra? - Ja visst.
- Jeg kjører. - Nei, jeg klarer det.
Jeg kjører. Du er høy.
- Hvorfor skulle du være edru? - Fordi jeg er større.
Ta på deg sikkerhetsbeltet.
- Vil du snakke om det? - Nei.
Det er bare...
Det er ingenting, vi bare kranglet. Om gamle greier.
Jeg pleide å like at han var musiker.
Men nå sparer jeg penger til college, og han nekter å gå videre.
- Han har ikke engang en jobb. - Han er jo narkolanger.
Han er ingen langer.
Ja, han selger stoff, iblant, til venner for å få litt penger.
Ødelegger han for dere, så er han dum og da kan du drite i ham.
Jeg mener alvor. Hvis jeg hadde ei jente som deg hjemme...
...så hadde jeg ikke dratt til Midtøsten og blitt skutt på.
Takk.
Jeg liker denne musikken.
Gjør du?
En miks som jeg har laget.
- Jeg kan lage en til deg, om du vil. - Ja visst.
- Med denne låta. - Ja visst, det fikser jeg.
- God natt, da. - God natt.
- Takk, for at jeg fikk bli med. - Ingen årsak. God natt.
Nei, jeg vil at vi gjør som vi sa. Ingen skal gjenkjenne meg.
Hva da, tannpleiejournalen? En regulerer? Det trengs ikke.
Fingrene, så snart som mulig.
Jeg går under jorda nå. Jeg har folk etter meg.
Jeg forstår at det tar tid, men jeg trenger et nytt ansikt.
Jeg beholder denne mobilen, hvis du trenger å få tak i meg.
Han heter David Andersen Collins. Jeg vet hvilken enhet han var i.
Han var venn med broren min, og vi fikk høre at han er hjemme.
Vi vil gjerne ha hans kontaktopplysninger.
Jeg ringer når vi vet mer.
HEMMELIGSTEMPLET KONTAKT KPG ØYEBLIKKELIG
Si til Fort Kennilworth at David Collins er død, så tar vi over.
I neste uke skal vi diskutere framtiden vår med militæret, -
- siden Project Aegolius er avviklet. Richard har mer informasjon om det.
Jeg kan ikke gå inn på detaljer, men kan likevel si at...
Unnskyld at jeg forstyrrer. Noe har skjedd.
Beklager, men dere må unnskylde meg.
- Når kom samtalen? - For en time siden.
- Er den som ringte identifisert? - Hun oppga navnet Anna Peterson.
- Peterson? Som i Caleb Peterson? - Søsteren hans.
Få meg på neste fly. Jeg vil også trenge skyttere.
- Hva sier jeg hvis noen spør? - Finn på noe.
Ingen får vite at vi har aktive agenter.
Hvis KPG stilles til ansvar for dette, så er det på oss.
Ring når flyet er booket.
Jeg er vel ikke sen?
- Nei, du kommer akkurat i tide. - Bra.
Jeg vil bare vite at du har penger. Ikke ille ment.
- Det ser vel bra ut? - Det duger.
Dette er en vanlig Beretta. Du har sikkert sett en før.
Har man sett en, har man sett alle.
Denne skjønnheten er en nimillimeters Witness Elite.
Den ligner Berettaen, men jeg foretrekker rekylen. Knapt merkbar.
- Hæren? - Ja, sir.
Selv lå jeg i Marinen.
Det blir bra.
- Vil du ha Eliten? - Jeg tar alt.
- Alle håndvåpnene? - Nei, alt. Alle våpnene dine.
- Fanden. - Akkurat hva jeg tenkte.
Hvis du ha råd til alt, så får du en bra pakkepris.
- Nei, jeg har tenkt å drepe dere. - Hva faen, David?
Nå hører du på meg, din jævla...
Nei, nei, nei!
Hallo? Takk, for at du ringer.
Hva?
- Får jeg snakke med deg, mamma? - Ja visst. Hva er det?
Jeg ringte basen David kommer fra, og spurte om ham.
Hvorfor gjorde du det?
- Spencer? - Jeg trenger en drink.
De fant sjefen min, Allan. Han har vært forsvunnet i noen dager.
En venn tok seg inn i huset og fant ham og kjæresten døde.
De hadde tatt piller. Som om de tok selvmord sammen.
Herregud! Det går ikke sammen.
Nei, han var helt normal. Politiet etterforsker saken.
Det var ingen tegn til innbrudd. Jenta hadde...
Hun hadde blåmerker på kroppen. Jeg vet ikke hva det betyr.
Politiet får avgjøre hva som skjedde. Jeg vet ikke.
Det syke er at dette gjør meg til regionssjef.
Hovedkontoret ringte og sa at de vil at jeg begynner i morgen.
Og de tilbyr meg Allans lønning.
- Det er jo... - Forsiktig med hva du ønsker deg.
- David. - Unnskyld at jeg forstyrrer.
Nei, ikke vær latterlig.
Jeg tar et glass. Gjør du meg selskap?
Ja visst. Jeg kommer straks.
Anna? De har nettopp funnet Craig i steinbruddet. Han er død.
- Noen har skutt ham. - Hva?
- Vet de hvem som gjorde det? - Jeg vet ikke mer. Ses vi seinere?
Ja visst.
- Det er noe mer vi må snakke om. - Hva da?
Faen også. Jeg må legge på. Jeg ringer tilbake.
Hallo?
- Zeke ringte. Hvordan har du det? - Jeg fatter ikke.
- Hvem ville ønske å drepe Craig? - Ja.
- Kan vi sette oss en stund? - Ja.
- Hvordan gjør man? - Først lager man et hull i toppen.
Så tar man ut innholdet.
- Dine foreldres kniv suger. - Ja.
Mye bedre.
- Har du alltid den på deg? - Denne? Ja.
- Hvorfor? - Jeg vet ikke. For sikkerhets skyld.
Jeg ringte basen som David kom fra.
De sa at David Collins døde for en uke siden.
Han lå på et militærsykehus i Arizona, der det begynte å brenne.
- 20 personer døde, inkludert David. - Har David noen legitimasjon?
- Har ikke sett noen lommebok. - Han har vel en engangsmobil?
Sjekk hvilke numre han har ringt. Broren din kan sjekke dem opp.
- Ja, det er en god idé. - Kristen, det paret er ferdige.
- Ring meg etter jobben. - Ta hånd om deg.
- Vil du ha et godt råd? - Ja visst.
Ikke la folk trakassere deg. Ellers bærer du på det hele livet.
Er gutta på skolen større enn deg? Da tar du med en kniv på skolen.
Hvis de tar den og banker deg, så brenner du ned huset deres.
Hva er det verste de kan gjøre?
Ok...
- Her. Ta den. - Får jeg den?
- Ja, jeg har flere. - Takk.
- Hei! - Er mamma og pappa her?
De er ute og handler. Mora di skal bake gresskarpai.
Kult.
Faen!
Faen! Herregud...
- Hallo? - Hei, det er meg.
Hei.
Hva? Fant de våpenet som drepte Craig i bilen din?
- Ja, politiet fikk et tips. - Men du er jo uskyldig.
Og de fant mye annet på rommet mitt, -
- så det virker som om jeg blir her en stund.
Jeg elsker deg. Jeg må legge på.
Ok... Ha det.
Hvordan har du det, jenta mi?
Min venn Craig ble drept i dag.
Jeg er fryktelig lei for det. Hva skjedde?
Han ble skutt. Jeg vet ikke.
- Og de arresterte Zeke for det. - Jeg er lei for det.
Arresterte de eksen din, hadde de gode grunner. Han var ikke hederlig.
Han er ikke eksen min, pappa. Han er kjæresten min.
Jeg gjorde aldri slutt. Jeg er 20 år og dater hvem jeg vil.
- Du vet ingenting om ham! - Jeg vet at han er en junkie.
Han begynte å date datteren min da hun var 17 år gammel.
Akkurat.
Hva med han, da?
Alles beste venn.
Jeg ringte militærbasen han kom fra, og de sa at han var død.
Den militære etterretningen...
Akkurat. Be om å få se legitimasjon.
Han er ikke David Collins. Vi vet ikke hvem han er.
Jeg var i en spesialstyrke da jeg ble skadet, -
- og basen må beskytte identiteten min om sivile spør etter meg.
Men jeg fikk ID-brikkene mine.
Her er de.
Jeg liker ikke å bære dem. Jeg vet ikke hvorfor...
Men jeg liker å ha dem med meg.
Jeg har ikke noe aktuelt førerkort, men har personopplysninger i bagen.
Nei, det trengs ikke.
- Du skal be ham om unnskyldning. - Glem det!
Ikke den tonen! Jeg er lei for det som skjedde med din venn Craig.
Når det gjelder Zeke og gjengen hans, så vet jeg at de pusher gress.
Vil du vite hvorfor de pågrep Zeke? Fordi han sikkert drepte ham.
- Faen ta deg. - Men Anna...
- Jeg er fryktelig lei for det, David. - Ingen fare.
Hun er opprørt.
Jeg burde ha fortalt om spesialstyrken tidligere.
Det er ingenting vi egentlig får snakke om.
Det forstår jeg.
- Jeg trenger en drink. David? - Ja, takk.
Hva er det?
Hei.
Jeg vil bare si...
Det var trist å høre om Craig. Han virket som en kul kar.
Og det er synd at Zeke er blitt pågrepet, igjen.
Jeg vet at du ikke vil ha meg her akkurat nå.
Jeg er ikke til noen hjelp, hvilket er synd.
Jeg lovte Caleb at jeg skulle gjøre alt for å hjelpe dere.
Jeg drar videre om noen dager, så du blir snart kvitt meg.
Ok?
Ok.
Bra.
Hva er dette? Er det CD-en du lagde til meg?
Er den ferdig?
- Ja. - Takk.
Jeg ser fram til å høre på den.
Jeg vil ha alle leiesoldater i området, hvor de enn kommer fra.
Jeg vil ha et team når jeg lander, og informerer dem selv.
- Vi kan ikke risikere noen lekkasje. - Lykke til.
- Har du bilder av Davids mobil? - Så sjekket jeg nummeret på nettet.
Det var et hemmelig nummer til en lege i Miami. Peter Boddington.
Han mistet lisensen etter å ha ansiktsløftet en kvinne på fylla.
- Hvordan kjenner David ham? - Jeg prøver å finne ut av det.
Jeg må snakke med politiet. De tror at Zeke er skyldig.
- Hva skal jeg gjøre? - Fiks mer informasjon om David.
- Tror du at David drepte Craig? - Ja.
- Vi får se om jeg finner noe. - Takk, Luke.
Jeg viser noen trylletriks seinere.
Hei, homo!
Hva glor du på?!
Leter du etter noen som kan gjøre kjønnsskifteoperasjonen din?
Din lille jævel!
Nettopp, megger.
Å, forbannet!
- Hvordan har du det? - Mrs. Peterson?
- Mr. Alston tar imot deg nå. - Vent litt.
Hva skjedde?
Han kalte meg "homo".
Så jeg brakk en meterlinjal mot ansiktet hans.
Ok. Rått.
- Jeg blir med deg inn. - Greit.
Denne veien?
Skolen har nulltoleranse mot vold, og derfor må sønnen din utvises.
Vi venter skolestyrets avgjørelse, men slik blir det nok. Jeg beklager.
- Hva kalte eleven ham? - Hva?
Eleven som Luke slo. Hva kalte han Luke?
- Det er ikke relevant. - Kalte han ham "homo"?
- Ja, men det unnskylder ingenting. - Da er det jo en hatforbrytelse.
- Hva? - En hatforbrytelse.
Jeg vil vite hvor mange andre som har plaget hennes sønn på din skole.
En homoseksuell elev som mobbes, men som endelig forsvarer seg.
- Og du truer med utvisning? - Vi kan vurdere utvisning.
Nei. Jeg vil vite hva styret mener når dette blir en nyhet.
For ikke å snakke om våre advokater. Vil du saksøke dem?
Vi saksøker deg og skolestyret.
Jeg visste ikke engang at han var homo.
Gjensitting etter skolen, da?
- Hvor lenge? - En måned.
Det høres rettferdig ut.
Gjensitting. Han kan hjelpe til med å fikse til Halloween-dansen.
Det går vi med på.
Men jeg vil ikke høre om noe mer trakassering. Er det forstått?
Det gjør vi, Mr...
- Hvem er du? - En venn av familien.
- Gjensitting i en måned. - Er det alt?
- Vi ses. - David...
Får jeg snakke med deg?
Vi tar en prat i korridoren hvis det går bra.
Hun tror at du drepte Craig.
Hun prøver å samle bevis for å få kjæresten løslatt.
Har Anna sagt det? Tror du at jeg drepte Craig?
Jeg bryr meg ikke.
Det var derfor hun sjekket opp plastikkirurgen i Florida.
Hvorfor trenger jeg en plastikkirurg?
For å endre utseendet og fjerne fingeravtrykkene.
Det var i hvert fall det jeg antok.
Jeg vet at du ikke er David Collins. Jeg sjekket det opp.
Du vil være anonym, og leger som gjør sånt er nok sjeldne.
Men den legen trenger penger og utfører slike inngrep.
En interessant teori.
Jeg forteller ingen om det, og Anna har ingen bevis mot deg.
Du drepte vel pappas sjef også? Jeg akter ikke å fortelle noe.
Hvorfor ikke?
Fordi vi er venner. Eller hva?
Ja. Selvsagt er vi det.
Ok... Jeg ville bare at du skulle vite.
- Har Anna fortalt noen andre om det? - Kanskje kameraten sin, Kristen.
Ok... Takk.
Jeg må få takke deg, David.
Jeg vet ikke hva jeg skulle gjort uten deg.
Jeg mener ikke bare i dag, men når det gjelder alt.
Jeg er takknemlig.
Ingen årsak, Mrs. Peterson.
- Jeg henter resten. - Takk, David!
- Unnskyld. Heter du Anna Peterson? - Nei, hun jobber på kafeen.
- Jeg er moren hennes. Har noe skjedd? - Ingen fare.
Datteren din ringte Fort Kennilworth og spurte om David Collins.
Ja, det stemmer.
Du er vel ikke sett denne mannen?
Det er... David.
- Når så du ham sist? - Han gikk nettopp inn i huset.
Stopp henne!
Ta ham!
Helvete!
- Nei, nei, nei... - Hva er det som skjer, David?
Jeg er lei for dette. Jeg har ikke vært helt oppriktig.
Det tar for lang tid å forklare.
Jeg anså det som mitt oppdrag å hjelpe dere mens jeg bodde her.
Det ble bare for komplisert.
Hva snakker du om? Hvorfor prøver de å drepe deg?
Det spiller ingen rolle.
Kjente du...
Kjente du i det hele tatt sønnen min?
Ja, det gjorde jeg. Vi var i det samme programmet.
Og han hadde forstått hva jeg må gjøre nå.
Han er her!
Jeg er lei for det.
Jeg går inn. Gi meg dekningsild ild i 15 sekunder.
Faen!
Hva søren...?
- David... - Jeg beklager dette, sir.
- Jeg tror at han er død. - Militærpoliti. Jeg tar bilen din.
- Sitter nøklene i? - Ja, men...
- Unnskyld... Er du Anna Peterson? - Ja.
Major Carver, militærpoliti. Du må bli med meg.
David er ikke den du tror at han er. Vi må dra herfra.
- Er alt som det skal? - Jeg tror det. Jeg ringer seinere.
- Hei. - Jobber Anna i dag?
- Hun dro nettopp. - Jaså? Hvor skulle hun?
- Det vet jeg ikke. - For å hente Luke?
- Jeg tror at hun... - Blås i det.
Hva? Oppfattet, vi er på vei.
Vi drar og henter broren din. Politiet har ikke tid.
Du må fortelle hva som skjer. Hvem er du?
- Kom du for å hente David? - Ja.
David ble utsatt for medisinske eksperimenter.
Under studien, drepte han flere andre og klarte å rømme.
Vi trodde at han døde i brannen, og derfor slapp han unna.
- Du burde ikke ha valgt en psykopat. - Han er den perfekte soldaten.
- Jeg vet ikke. - Jeg må få ringe broren min.
Mr. Peterson, er det en mobil? Du skulle skru den av.
Gi meg den. Du får den tilbake etter gjensittingen.
Luke, ring når du hører dette. Det er viktig.
- Hvor drar politibilene? - Noen har angrepet kaféen.
Ifølge alarmen, var det en eksplosjon.
- Har noen overlevd? - Jeg vet ikke.
Han kan ha etterlatt skadde for å oppholde dem.
Hvor er foreldrene mine? Du har ikke sagt noe om dem.
De er døde. Han drepte dem før vi kunne stoppe ham.
Jeg er lei for det.
Nei...
David er påvirket til å forsvare seg selv og eksperimentet.
Hvis han tror at identiteten er avslørt, -
-tar han hånd om alle løse tråder.
Han kan ikke slutte nå selv om han skulle ville det.
Derfor må du og din bror i sikkerhet.
Miss Peterson, vi må gå, nå.
Miss Peterson...
Ja, la oss hente broren min.
- Hva faen er dette? - Høstballets Halloween-labyrint.
Hold deg nær meg.
- Forbannet! - Hvem er det?
MP! Vi søker Luke Peterson. Hvordan kommer jeg ut av labyrinten?
Venstre, høyre, høyre, venstre, venstre, høyre, venstre og framover.
- Greit? - Ja.
Unnskyld, dere forstyrrer gjensittingen.
Hvem er dere, egentlig?
- Hva skjer? - Vi må ut herfra.
- Hvordan styres lyset? - I DJ-båsen bak.
- Vi må ut. Finnes det noen bakvei? - Her borte. Følg meg.
Kom!
- Denne veien! - Vent!
Løp ut den andre veien!
Hallo, sir.
Du burde ikke ha fulgt etter meg. Hva hadde du ventet deg?
- Fanden! - David vil aldri skade oss.
Du må stole på meg.
Kom!
Faen... Kom!
- Gjem deg her. - Glem det!
David var ute etter militærfyren. Vi kan snakke med ham.
Han har drept mamma og pappa.
Nei, det er bare noe du sier.
Hva...?
Er mamma og pappa...
Vær så snill... Du må gjemme deg her.
Jeg skal lure ham bort. Kom ikke ut før du hører politiet.
Jeg kommer tilbake.
Jeg beklager, men jeg prøvde å komme på en annen måte.
En annen løsning.
Luke!
Kom fram, kamerat.
Jeg skal ikke skade deg.
Du drepte foreldrene mine.
Ja, det gjorde jeg.
Slutt. Det er snart over.
Hei, Luke.
Du gjorde det eneste rette.
Jeg klandrer deg ikke.
Føl deg ikke dårlig.
- Takk! - Klarer du deg?
Se på lyset.
Har dere det bra, begge to?
- Vi klarer oss. - Bra. Jeg kommer straks.
- Oppfattet. - Hva har vi?
To brente kropper. En av dem mangler tennene.
Jeg vet ikke hva som har skjedd. Vi sikrer før du går inn.
Hva faen?!